СЕДЕМТЕ МЕЧА ОТ НЕБЕСНАТА ПЛАНИНА
= Епизод 16 =
Превод: Лу и Крал. Редакция: mrnkaloto и Крал
Запомни.
Аз, Белокосата, съм твоят учител.
Няма слабаци измежду моите ученици.
Паднеш ли, трябва да станеш.
И да бъдеш по-силна отпреди.
В противен случай по-добре не ставай!
Братко Ян, вината е моя.
Надявам се да не виниш Фей Хонгън.
Надявам се, че ще можеш
да й помогнеш в бъдеще.
Ти си мой брат.
Благодаря ти, братко Ян.
Принцесо, eто.
Добре ли сте?
Прахосваш запасите. - Какво прахосване?
Какво говорите? Такава жега и задух е.
Не може да издържите без вода.
Никой не може без вода, но вие сте най-важна от всички.
Един припадна! - Вдигнете го.
Дайте ми вода.
Пролет, кажи на Джан да дойде. Искам да говоря с него.
Да.
Джан, принцесата те вика.
Колко остана?
Почти стигнахме. Преди залез ще сме в лагера.
Твърде е горещо. Бих искала всички да си починат.
И да пият.
Ще бъдем там много скоро.
Ако Негово височество узнае, че съм се забавил…
Принцесо, как се чувствате? - Внезапно почувствах леко замайване.
Наблизо има пазар. Можем да си починем и да вземем нещо за пиене.
Тогава защо не ни заведе направо там?
Ако принцесата се разболее, кой ще поеме отговорност?
Ако съм те засегнала някак, моля да ми простиш.
Джан, и аз съм честен човек.
Прости ми.
Няма да издържим дълго без вода.
Можем само да се надяваме, че ще откриеш вода много скоро.
Животът на хората ни зависи от теб.
Досега не съм ви разочаровала, нали?
Не се тревожете..
Орлите на пустинята скоро ще се върнат.
Айардзян е мъртъв.
Защо все още ни следваш? - Искам да ви помогна.
Аз съм един от вас и също съм длъжен да търся вода.
Тръгваме.
Да вървим.
Генерале, Джан Чънбин пристигна с принцесата.
Къде са? - Току-що дойдоха в лагера.
Принцесо, сложете си шапката.
Искам да получа загар.
Опитвам се да помогна.
Какво каза? - Ами…
Приготви ми писмата. Ще ги раздам след малко.
Да.
Отдръпнете се.
Успокойте се.
Когато принцесата ви каже името, излезте напред.
Хаджака.
Хаджака!
Хаджака, имаш писмо от майка си.
Благодаря ти, принцесо. Мама ми е пратила писмо!
Ма Фу. - Тук.
Имаш две писма.
Едното от тях е написано от старейшината на селото.
Другото е от майка ти. Вземи ги.
Ще кажа на Пролет да ти ги прочете по-късно.
Благодаря, принцесо.
Имам две писма!
Принцесо, трябва да си починете. Аз ще се оправя.
Добре. За кого е това? Можеш ли да кажеш?
Принцесо. Аз… Аз… Аз съм…
Ми Сан. - Аз съм.
Имаш писмо. Вземи.
Благодаря ти, принцесо.
Имам писмо от дома!
Сун Фу Юен.
Принцът идва!
Ела тук! - Защо?
Дай ми писмата.
Не мисля, че тези писма са ваши.
Ела тук веднага!
Дъще, ела. Хайде.
Мингуей, ела бързо.
Ваше височество, не съм я възпитал добре.
Моля, накажете ме.
Онези, които получиха писма, да ги върнат.
Онези, които вече са ги прочели, да получат по 20 тояги.
Които още не са ги отворили - 10.
Генерал Налан. - Да.
Накарай дъщеря си да научи военния закон и да не разваля морала.
Ще бъдеш наказан с 30 тояги.
По-късно се яви за наказанието. - Благодаря ви, Ваше височество.
А сега махни дъщеря си от военния лагер.
Незабавно! - Да.
Дъще, не те упреквам.
Беше свикнала на непринуденост в предишния ми военен лагер.
Трябваше да те предупредя.
Татко…
Искам да остана тук и да се грижа за теб.
Не престъпвай закона. Върни се.
Не се тревожи за мен. - Генерале.
Викат ви. - Разбрано.
Татко. - Не се тревожи за мен.
Това са само 30 тояги.
Да вървим, Джан.
Принцесо.
Ела с мен да намерим принца.
Ваше височество, принцеса Налан иска да ви види.
Пусни я. - Добре.
Дойдох да се извиня.
Не познавам тукашния закон. Провиних се.
Ядосан сте с основание.
Жените нямат място във военните лагери.
Можеш да си вървиш.
Няма.
Моля, простете ми. Не ме гонете от лагера.
От дете останах без майка. Баща ми сам се грижи за мен.
Баща ми заема генералски пост.
Прави всичко за страната и никога не напуска службата.
Надявам се, чеще ми позволите да остана с него.
Разрешете да бъда добра дъщеря.
Ще се държа прилично във военния лагер.
Съгласна съм да бъда наказана, ако наруша някой закон.
Ти си жена. Как би могла да спазваш военния закон?
И Мулан е станала войник.
Предполагам, че мога да направя същото и аз.
Дъщерята на генерал Налан…
Добре. Ще обмисля молбата ти.
Върви сега.
Ваше височество, има и още нещо.
Какво?
Моля, простете на татко.
И наредете да спрат да бият на хората.
Невъзможно. - Възможно е!
Принцесо, това е задължително в един военен лагер.
Не се бъркайте.
Само да попитам… Някога получавали ли сте писмо от дома?
Предполагам, че не.
Ето защо не разбирате как се чувстват те.
Едно време войниците на Чу били обсадени от враговете.
Били са обсадени от войската на династия Хан.
Войниците от кралство Чу тъгували за дома. Затова се провалили.
Направи голяма грешка, като раздаде писмата им.
Носталгията е нещо нормално.
Ако знаехте как да я използвате, за да повдигнете духа им,
това нямаше да е слабост в решителните моменти.
Ето защо добросърдечните хора са непобедими.
Няма как да върна думата си.
Има как.
Така ще удържите на думата си, без да изгубите авторитета си.
Генерале. - Готов ли сте?
Да.
Добре.
Трябва да се отнасяш еднакво с всички,
тогава правата и достойнството им ще бъдат защитени.
Да започваме.
Чакай!
Още не.
Генерале, елате с мен.
Принцът ще съобщи нещо.
Много съм ядосан за днешните писма.
Ние сме войници.
Не желая писмата да подронват духа на войниците.
Искам хората ми да са непобедими.
Мисля, че всички разбирате това.
За всичко има причини.
Ако семействата ви бяха истински загрижени за вас, нямаше да ви пишат.
И нямаше да бъдете наказвани.
Затова ще съдим писмата.
Чуйте заповедта ми. Писмата ще получат по 30 тояги.
Станете.
Вземете си писмата и вървете.
Ако някой се размекне заради писмо, ще го накажа.
Значи без повече наказания?
Той вече наказа писмата.
Свободен сте.
Благодарим, Ваше височество.
Това е за мен. Мое е.
Налан Мингуей!
Млада господарке, вървете да почивате, хайде.
Починете си.
Главатарке, сигурно е един от селяните.
Трябва да има вода там някъде, но нямаме сили да я достигнем.
Съберете сили! Трябва да намерим извор.
Боговете не ни помагат вече.
Кой ви е казал да коленичите?
Ставайте! Всички да станат!
Като ви гледам, не заслужавате да се наричате Орли на пустинята.
Знам, че още не сме намерили вода, не на това място ще умрем!
Там има вода, която не е отбелязана на картата.
Знам къде е. Последвайте ме!
Главатарке, не ни залъгвай повече.
Това беше последната надежда. Боговете не ни помагат вече.
Не ми ли вярвате?
Ставайте! Идвайте с мен!
Ставайте! Всички да станат!
Боговете благославят Орлите на пустинята!
Трябва да се разделим.
Само ако открием вода, можем да бъдем спасени.
Не бива да вървим натам.
Да тръгваме! - Да.
Събуди се.
Ти не си ли тръгна?
Не говори.
Ян Юнчун…
Обеща да спасиш Айардзян, но не успя.
Не се ли чувстваш зле?
Чувствам се ужасно. - Аз също.
До преди година бях друг човек.
Никога не правех нещо, което не исках.
Нямаше такова нещо като отговорност.
Докато бях влюбена, исках да бъда с него завинаги.
Но сега е различно. - Кое се промени?
Имаше твърде много обещания,
преди да ги има Орлите на пустинята.
Знаеш ли, не мога да устоя на това, което казват очите им.
Очите им говорят.
Фей Хонгън, жаден съм.
Фей Хонгън, не искам да умра.
Фей Хонгън… Фей Хонгън… Фей Хонгън!
Преди да дойда в пустинята,
бях ентусиаст.
Помагах да хората да се борят с управниците.
Но ме нарочиха за предател.
Тогава осъзнах, че да бъдеш
неправилно разбран от хората,
е най-болезненото нещо в живота.
Отдавна не съм говорила така.
Нямаш ли един истински приятел в цялата пустиня?
Имам само врагове… и другарите с мен.
Нямам приятели.
Дори убих този, когото обичах.
Не заслужавам приятел.
Не е вярно. - Защо не?
Не знам, но не си права.
Тогава ми кажи кого имам?
Светът си е същият. Не се е променил.
Не мисли повече за лоши неща. Дай да си пийнем.
Добре.
Ваше височество.
Татко.
Дъще, не се отдалечавай. Върни се скоро.
Разбрах. - Тръгваме.
Прав бях, че ти поръчах броня.
Изглеждаш внушително с нея. Добре ти стои.
Татко, бъди внимателен. - Добре.
Дъще.
Мингуей, как си?
Толкова приличаш на майка си. Изглеждаш щастлива сега.
Ето, че се разплака. - Не плача.
Напротив, плачеш.
Чънбин. - Ваше височество?
Госпожица Налан още ли ни следва?
Отзад е.
Предай заповед на генерал Налан. Дъщеря му да се връща.
Трябва да побързаме. - Да.
И изпрати някой да я придружи. - Да.
Жените създават само неприятности.
Генерале, Негово височество нареди дъщеря ви да се върне.
Дъще, прибирай се.
Вземи това. - Благодаря, татко.
Пази се. - Не се тревожи.
Какво правиш тук сам?
Гледам водата.
Ти каза,
че на никого не му е нужно оръжие, за да причини болка на другите.
Виж.
Тази вода е мътна и нечиста.
Защо трябва да предизвиква раздори и толкова много смърт?
Това е пустиня. Водата тук е по-важна от хората.
Изглежда, снощи… пих доста вино.
Намерихме вода. Всички са щастливи.
Мнозина се напиха.
А ти? Всичко наред ли е с теб?
По-добре съм от теб. Не носиш на пиене.
Чувствам се глупаво.
Снощи заспах на брега.
И сънувах.
Беше много шантав сън. - Какво сънува?
Сънувах, че…
Сънувах, че съм млад…
Ян Юнчун.
Остани с нас. Бъди един от нас.
Миналото ти не ме интересува.
Всеки от Орлите на пустинята има нещо в миналото.
Но докато сме заедно,
можем да живеем свободно… в пустинята или на пасищата.
Съжалявам.
Утре сутрин си тръгвам.
Преди няколко месеца, моите братя и аз…
последвахме желанието на учителя да помогнем на хората.
Никога не сме си мислели, че ще ни обвинят несправедливо.
Исках да разбера истината,
за да разкажа на учителя си за случилото се.
Но тогава дойдох тук.
Разбрах, че… дори и на подобно място…
неприятностите няма да свършат.
Това не мога да го разбера. Вероятно няма да свикна.
Затова трябва да останеш с нас.
Тогава ще разбереш много неща.
Защо? - Не питай мен защо.
Попитай хората ми.
Всеки от тях има тежко минало.
Но след като дойдат при Орлите, животът им става по-лек.
Само защото не съм мислил за това, не значи, че е решено.
Не се опитвай да остроумничиш.
Поел съм към планината и нямам намерение да се откажа.
Тази планина, онази планина, за коя от всички говориш?
Тяншан - Небесната. Ученик съм от тамошната школа.
Няма свестни мъже на Небесната планина. Те са напаст!
Закълни се, че до живот ще се бориш против тях!
Ти си от школата на Небесната планина?
Да, защо?
Ян Юнчун. Ти ни помогна.
Този път ще те пусна.
Върви си утре сутрин.
Но ако пак те срещна, със сигурност ще те убия!
СЕДЕМТЕ МЕЧА ОТ НЕБЕСНАТА ПЛАНИНА
Превод: Лу и Крал. Редакция: mrnkaloto и Крал